-Så, Kurt. Tid for hyllesten. -Ja vel.
"Midtveis i livets bue"-
-"begynner man å lengte etter et ordentlig sted å bo."
"Fra mastens utkikkspost begynner man å skue"-
-"etter en vik, og litt fred og ro."
"En ankerplass i livet har fått sitt navn,"-
-"og han styrer glad og blid sin lille båt i havn."
Vidunderlig!
-Her kommer det! -Oi, oi, oi!
-En verktøykasse! -Det er mye arbeid med gamle hus.
Så mye ting!
Du kan iallfall late som du er hendig før du trenger å åpne den.
Den forstår jeg ikke helt. "Hu"?
-Mener dere at jeg er redd for spøkelser? Mørkeredd, eller?
"Hu-seier."
-"Hus-eier." -Å ja!
Greit. Får man betalt for å skrive sånt?
-Stopp utstillingen! -Dra til helvete!
Stopp utstillingen!
Ja, nå er jeg "hus-eier" ved havet.
Dere har jo hørt maset mitt om at jeg skal komme til havet en gang.
Og nå er jeg... Nei, det er galt. Nå er vi, Jussi...
Nå er vi huseiere med havutsikt. Vidunderlig.
Tenk at jeg hver morgen...
...skal få stå opp og høre den lyden.
Hør på det.
-Ta en kreps til. -Han tåler ikke skalldyr.
Det vet da ikke han.
-Blir du hjemme nå? -Ja. Det holder for i dag.
-Den der har vært stille. -Nytt nummer igjen.
Ja, det er Wester. Hei.
Ja.
Nei, det er endret. Fylkesarkivaren kunne ikke før kl. 10.
Nei, jeg stenger aldri utstillingen!
Den blir her til fredag, som bestemt. Greit. Ha det.
Wester lot dem bruke kommune- huset og var med på innvielsen.
Utstillingen vekker sterke følelser.
To er pågrepet for skadeverk i en organisert steinkasting...
-Jeg er klar. Har du på deg alarmen? -Absolutt.
-Jeg er utenfor hele natten. -Takk. Da ses vi i morgen.
Så bra!
-Kurt! Fram med verktøykassen! -Kan du bytte en sikring?
Wester.
Ja, jeg ser det. Jeg skal finne ut hva som er skjedd.
-Nei da, jeg klarer meg. -God natt. Sov godt.
Fanken heller. Hele kvartalet er mørkt.
Det må være en idiot som har gravd over en kabel.
-På denne tiden? -Hele Ystad er visst svart.
Martinsson.
Ja, Kurt.
Det var jævla uflaks. Her er det ingen som kan kjøre.
Vet du hva som har skjedd?
Vent. Hva sier du? Hele byen? Er det i det hele tatt mulig?
Jeg vil vite hva som er skjedd og når strømmen kommer tilbake.
-Fanken. Nødaggregatet fungerer jo. -Det har vel ikke gått siden krigen.
Vi fikk rundt 45 automatiske alarmer.
-Du må jo vite hva som er skjedd! -Folk står fast i heiser og garasjen.
Unnskyld meg! Kan alle være stille i to sekunder?! Mange takk.
Dere som har noe å anmelde, kan stille dere ved disken.
Dere som vil ha informasjon, kan sette dere lenger bak. Ikke sant?
Batteridriften er i gang. Sykehuset har fått i gang reserveløsningen.
Kall inn alt personale.
Be om forsterkninger fra Malmö, Trelleborg og Simrishavn.
-Er det mørkt der også? -Det vet vi ikke.
En transformatorstasjon har eksplodert oppe ved Öja.
Brannvesenet er der. Teknisk er på vei.
Werner? Kall inn to mann, og se over og prioriter alarmene.
Resten skal ut på byen. Vi får kjeft uansett hva vi gjør.
Nå må vi bli edrue.
Hei. Dette kommer til å ta flere uker. Kanskje måneder.
-Hva mener du? Før vi får strøm? -Nei, vi må jo løse det på en måte.
-Hvor lang tid tar det, da? -Det vet jeg ikke.
Hvordan kan en by få all strømmen fra en enkelt stasjon?
Ingen regner vel med noe sånt.
Vi har funnet ti sprengpunkter for størst mulige virkning.
Den som gjorde dette, visste hva han gjorde.
-Det er en haug med innbrudd nå. -De tok ikke strømmen for det.
-De der borte ringte om det. -Vi tar en prat med dem.
-Hei. Det var dere som ringte? -Ja.
Vi våknet av et enormt smell. Det hørtes ut som en bombe.
-Var det bare ett smell? -Vi har notert tidspunktet.
-Så dere noen eller noe spesielt? -Ja, vi snakket om det.
l forrige uke sto det en bil der. Jeg kom forbi på vei til barnehagen.
-Hva slags bil var det? -Jeg er så dårlig på bilmerker.
-Den var stor. En sånn børstraktor? -De er ganske store.
-Så du den også? -Nei.
-Hva slags farge hadde den? -Blå. Nei, litt grønn. Grågrønn.
-En mann gikk inn i skogen. -Så du hvordan han så ut?
Det var en mann. Jeg så jo ikke så nøye etter.
Han så ut som folk flest. Litt høyere enn Alexander.
Jeg er 171 cm.
Ja, det er Kurt.
Da Wester ikke svarte, ringte sekretæren politiet.
Jeg var jo allerede her. Jeg sjekket leiligheten i går, da vi kom hjem.
-Han må ha sluppet ham inn. -Bli her.
Faen også.
Jeg sjekket jo hele leiligheten i går. Hvordan kom han inn?
Kan det være noen han kjente?
Det er Wester.
Helsike.
Svartman vrøvlet noe om nøkler. Han sa at det var låst her.
-Wester hadde forsterket beskyttelse. -Ja, på grunn av utstillingen.
Jeg får det til å være 1 7 skudd. Hvem faen gjør noe sånt?
God morgen. Dette er Radio P4 Malmöhus.
Det har vært en dramatisk morgen etter den kraftige eksplosjonen.
Den harjo skapt store problemer. Hvordan ser det ut i trafikken?
Ingen av trafikklysene fungerer.
l havnen står det trailere og busser på kryss og tvers.
Strømmen har vært borte i åtte timer nå.
-Mange pendlerjo. Går togene? -Nei, de går ikke.
-Slitsom natt, hva? -Ja, kanskje det.
Daniel Florén, Kveldspressen. En kommentar om natta?
-Den har vært mørk. -Jeg mente drapet på Erik Wester.
Ser du en forbindelse mellom drapet, sprengningen og utstillingen?
-Vi har nettopp begynt å etterforske. -Du utelukker ikke forbindelse? Kurt!
-God morgen, Ebba. -Hei, Kurt! Kaffe?
Erik Wester! Det er jo helt vilt!
Journalistene har allerede knyttet det til Muhammed-utstillingen.
-Kan det ikke være sånn? -Hvor lenge varer strømbruddet?
-Du må regne med minst én natt til. -Helsike.
Ja. Hei. Dere vet jo hva som har skjedd i natt.
Mange har benyttet anledningen.
Men dere er her fordi det er to hendelser vi prioriterer.
-Transformatorstasjonen? -Vitnene ga ikke noe.
Vi begynte å banke på dørene i nærheten nå i dag morges.
Ellers er det jo det tekniske.
Vi har funnet deler fra en rekke nedtellingsur.
Vitnene hørte bare én eksplosjon. Så den var synkronisert på sekundet.
Det er ingen nybegynner vi har med å gjøre.
-Ja? -Aspirantene er her nå.
-Hva? -Jeg sa at aspirantene er her nå.
-Var det i dag? -Hvis du hadde sett i timeplanen...
Hei! lsabelle, Pontus. Vi skal begynne her i dag.
-Vet dere hva dere skal gjøre? -Det skulle en Wallander vise oss.
Det er meg. Takk, Eva.
Ja, dere valgte en helsikes dag. Men sitt ned, så finner vi på noe.
Som sagt... Wester bodde alene og hadde ingen barn.
Han hadde styrket vakthold på grunn av utstillingen.
Svartman. Du var der et par timer før drapet og gikk igjennom leiligheten.
Han var blitt truet på livet på en rekke nettsider.
Både svenske og utenlandske.
-Kan man sjekke sånne? -Ja, det er vel mulig.
Ja, man kan spore alle nettsider hvis man har riktig teknikk.
Det tar litt tid, men det går.
-Sjekk det. -Greit.
Drapsmannen brukte kjøkkenvinduet. Låsen var gammel og enkel å dirke.
Utsiden: treterrasse. Men ingen fotavtrykk.
Ingen fingeravtrykk. Og heller ikke noe drapsvåpen.
Vi får samme forundersøkelsesleder til både eksplosjonen og drapet.
-Så de tror at de to henger sammen? -Gjør ikke du det?
-Du, Peter... -Pontus.
Ja visst, ja. Du er flink med pc-er? Bli med meg til kommunehuset.
-Og hva skal jeg gjøre? -Kjør hjem og hent hunden min.
-Du spøker! -Jeg spøker aldri.
Det er en veibeskrivelse hos Ebba i resepsjonen.
Greit...
...vanntårnet, riksvei 19.
Er det flere biler som sperrer?
Ved alle innfartsveier til Ystad har vi stillestående biler.
Politi og bergingsbiler er på vei.
Fortsett å høre på sendingene fra trafikkredaksjonen.
Akkurat nå er det vanskelig.
-Så du eksplosjonen? -Hva faen ...?
En til!
Send to biler!
Kurt! Vent! To biler eksploderte nettopp.
På veiene til byen! Ved vanntårnet og Västerleden-Ringleden.
-Helsike! Er noen skadet? -Vi vet ikke. Vi kommer ikke fram.
Kall sammen redningstjenesten, og få helikoptret.
-Det står i Göteborg. -Det driter jeg i. Det skal hit.
-Er ikke dette noe for Forsvaret? -Det har vi da ikke.
Man børjo ikke spekulere, men vi har eksplosjonen i natt,-
-og nå har to biler eksplodert. Fins det noen forbindelse?
Jeg snakket med redningslederen i Ystad.
Han utelukker ikke sabotasje eller terrorisme.
-Tror du at dette er det alle sier? -Hva er det, da?
-Terrorisme. -Jeg vet ikke.
Rundkjøringen. Det haster. To biler til rundkjøringen. Takk.
Stopp utstillingen! Stopp utstillingen!
Hva? Ja. Jeg forstår det.
Tre biler til er sprengt.
Finn ut hvem som var med på å gjennomføre den jævla utstillingen.
Diskré, altså.
Utstillingen var viktig for Erik.
Han rappet den foran nesa på alle kunsthaller i Norden.
Vet dere forresten hvordan utstillingen havnet her?
Ingen andre lokaler i Ystad våget å ta imot den.
Da tok Erik beslutningen-
-å la den være på kommunehuset. Han var modig.
Hvis man ser bort fra utstillingen-
-og alt oppstusset rundt den, har det kommet noen trusler i det siste?
Så snart noen var misfornøyd med en beslutning, kom det trusler.
-Har du fortsatt de E-postene? -De protokollføres hver arbeidsdag.
Kan jeg få kopier av alle som kom etter vedtaket om utstillingen?
-Ja da, men det er mange. -Vi er to til å bære.
Kanskje vi kan få dem på enn sånn?
-Ja visst. -Ja, akkurat.
Sa du at de protokollføres mot slutten av hver dag?
Han kunne altså ha slettet noen før det.
Dette fungerer jo ikke. Å nei, vi har jo ikke strøm!
-Hei. Hvordan går det? -Sånn. Da er hunden levert.
Jeg er klar for store utfordringer. Skal noe hentes på renseriet?
Du og Peter kan sjekke Westers E-post.
Begge to? Jeg og Pontus? Når det mangler folk i byen?
-Ja, det syns jeg. Kom nå. -Ja, det syns han.
Det er sirkus i entreen! Folk klager på hver eneste feilparkerte bil!
Ja, ja. Kan ikke du ta hånd om Jussi for meg?
-Spiser han alt? -Nei, kreps må du se opp for.
-Fikk du vite noe? -5 veier til byen, 5 sprengte biler.
De skal til Nyberg. Tre av veiene hadde overvåkningskameraer.
Har vi flaks, kan vi se hvem som dumpet dem.
Ja. Og har vi uflaks, er det en araber.
-Vi kommer ingen jævla vei. -Alle som kan det, jobber med det.
-Hvor mange er det, da? -Ikke så mange. Kanskje ti ekstra.
Det er så vidt nok til en vanlig lørdagskveld. Kom inn.
-Hei. Jeg ser etter Kurt Wallander. -Det er meg.
Katarina Ahlsell, statsadvokaten. Jeg er forundersøkelsesleder.
-Velkommen! Jan Martinsson. -Da vil vi nok ses senere.
Ja, som du har forstått, er vi spaningsledere.
-På hva da? -Transformatorstasjonen og drapet.
Og bilbombene i morges.
-Det vet jeg. Men hvem har hva? -Vi arbeider med dem parallelt.
-Henger hendelsene sammen? -Dere går vel ut fra det.
Nei.
Jeg vil ha to separate saker. Mer effektivt, flere innfallsvinkler.
Så...hvem tar hva?
Vel, du var jo først på åstedet hos Wester, så...
Ja, greit. Da sier vi det.
-Da deler jeg opp gruppen. -Vi ses senere.
-Jeg må dessverre til rettslegen. -Får jeg bare et øyeblikk med deg?
Nå skal Martinsson informere meg om begge etterforskningene.
Men så vil jeg at dere to skal rapportere til meg hele tiden.
Hvis jeg skal se noen forbindelse, må dere holde meg oppdatert.
Vi kan jo ikke ringe deg hele tiden.
Dere trenger ikke ringe. Bare stikk hodet inn.
Jeg har fått rommet ved siden av. Vi er naboer.
Da venter jeg på obduksjonsrapporten.
-Takk. -Hei.
Vi trenger ikke være to som leser Westers E-post.
-Jeg vil være aktiv i saken. -Du jobber der jeg sier.
Du vil ikke ha en ung kvinne i gruppen. Det er bare menn der.
-Ja, kanskje det. -Nei, ikke kanskje. Det er det.
Fra første juli skal det være en likestillingsplan på hver stasjon.
Bli med meg.
Hun skal være her. l din gruppe.
-Hei! -Hei.
Hva ser du på?
Demonstrasjonene. Det er kommunehuset ved innvielsen.
Alle bilene de sprengte i morges, er meldt stjålet de siste to ukene.
Greit. Ta med deg Svartman, og dra for å snakke med bileierne.
-Ja? -Martinsson?
Jonathan Bergner, sikkerhetspolitiet Fredrik Warg.
Du etterforsker sprengningen? Vi må ta del i etterforskningen.
Så snakk med Katarina Ahlsell. Hun har all informasjonen.
-Hva ser du på? -Demonstrasjonene.
Kan du spole tilbake?
-Hei, Karin! -Hei. Takk for i går.
Vi får gjøre det om igjen, men med strøm.
-Hva foregår egentlig? -Jeg aner ikke. Hvordan går det?
Jo. Se her.
Dødsårsaken var det første skuddet.
Kula punkterte øyeeplet, gikk gjennom hjernen-
-og kom ut like over øverste nakkevirvel.
Døden inntraff øyeblikklig.
Huden rundt inngangshullet hadde kruttrester og var lett forbrent.
Så det ble skutt på kloss hold.
Se på vinkelen. Skuddet ble avfyrt skrått ovenfra.
-Han var på kne. -Kanskje han ba for livet.
Det andre skuddet gikk inn gjennom kinnet og stoppet oppe i gommen.
-Det ville han overlevd. -Og de andre i overkroppen?
De er avfyrt etter det drepende skuddet.
Retningen viser at offeret allerede lå på bakken.
-Hvor mange var det? -15.
Hva vet du om våpenet?
Nimillimeters, av typen 39B. Resten får du ta opp med Nyberg.
Ja, greit. Takk, Karin.
Det har stått en bil utenfor porten vår i to dager nå.
-På hvilken adresse? -Hva driver dere egentlig med?
Jeg har ventet i to timer, men det skjer faen meg ingenting!
Man kan bli sprengt i luften, og de skyter politikerne våre!
-Hvorfor hekter dere dem ikke?! -Vi vet ikke hvem "de" er ennå.
De står jo på torget, med politibeskytelse!
-Men hvem beskytter oss? -Akkurat! Steng utstillingen!
Ikke fanken! De folkene får ikke bestemme her!
Alle som bare vil uttrykke sin mening, kan gå litt tilbake.
-De som har et ærend, kan gå fram. -Svar nå: Hva skal dere gjøre?
Vi skal jobbe med dette! Men akkurat nå forsinker dere oss!
Overvåkningsbildene ga ikke noe.
Størrelsen tyder på at det er en mann, men det er ikke sikkert.
Man kan heller ikke se om det er den samme personen.
Tidsmessig er det mulig, men vi vet ikke.
De som fikk bilene stjålet, merket ikke noe uvanlig før tyveriet.
Ikke deres naboer eller kolleger heller.
Vi har funnet pentyl og mineralolje-
-på transformatoren og i bilene. Det tyder på plastisk sprengstoff.
-Vet vi hvor det kommer fra? -Ja, vel...
Vi kan finne det ut hvis vi finner mer av den.
Det samme gjelder våpenet som drepte Wester.
Det er en Glock 1 7. Det er det eneste jeg kan si.
Vårt gamle tjenestevåpen. 1 7 kuler.
-Så han tømte magasinet i liket. -Hvorfor er noen så forbanna?
lallfall så...
Glocken og ammunisjonen er nesten umulige å spore. De er for vanlige.
Når det gjelder motivet, vet vi ikke noe. Annet enn utstillingen.
Vi sjekket datamaskinene hans og prøver å kartlegge hans siste tid.
Martinsson!
-Hvem fanken har kalt inn dem? -Fylkespolitimesteren.
Sikkerhetspolitiet er også her.
-Hvem fikk dem hit? -De fikk nok seg selv hit.
Kanskje vi skal gå ned og ...?
Major Vikström, sjef for ordensstyrken.
-Hva gjør dere her? -Det har kommet noen trusler.
-Tyder noe på at de slår til igjen? -Nei.
-Har noen tatt på seg ansvaret? -Nei.
Det har jo vært urolig i natt. Anders! Kom hit litt.
Anders Lindström står for lokalkunn- skaper og strategiske beslutninger.
-Lokalkunnskaper? Er du fra byen? -Nei. Jeg jobbet i regimentet her.
Jeg hadde ansvaret for katastrofeberedskap.
Vi la planer for ulike scenarioer.
Man er glad for at de fins når noe sånt skjer.
-Hva skjer nå? -Vi beskytter vannkildene.
Og med tanke på London og Madrid har vi folk på busser og tog.
Og selvsagt kommunehuset.
Det er det åpenbare målet så lenge utstillingen er der.
Tror du at islamister drepte Wester?
Folk som blir provosert, slår før eller senere tilbake.
Skal vi rive den jævla utstillingen?
Det går de aldri med på. Samfunnet. Det er en prinsippsak. Ytringsfrihet.
Skal ikke du gå hjem nå?
Du har vært her i snart et døgn.
Ferjene går iallfall. Det føles trygt at det er noe som fungerer.
Fortell om det.
-Jeg har allerede fortalt alt. -Du har fortalt hva du vet.
Jeg vil vite hva du tror.
Jeg er ingen ekspert på terrorisme, men jeg har prøvd å lese om det.
Ingen steder er det beskrevet en hendelseskjede som ligner på denne.
På den ene siden er det vanskelig å tro at det er et sammentreff-
-at dette skjer nå, mens utstillingen er her.
Men samtidig... Drapet.
1 7 skudd. 15 etter at Wester var død.
Det høres ikke ut som de samme, effektive terroristene-
-som sprenger fem biler i løpet av to minutter.
Men likevel...
...drapet...
Det føles...personlig. Privat.
-To ulike gjerningsmenn, altså? -Ja, kanskje.
Men det føles som om det likevel henger sammen.
Det er bare en følelse.
Jeg vet ikke. Dette er så nytt for meg.
Ja. Det er det for alle.
Det var ikke det jeg ventet meg da jeg flyttet fra Stockholm.
Hva hadde du ventet deg?
Noe annet. Litt mindre, antar jeg.
Roligere. Litt mer...idyllisk.
Ja, men...det pleier det å være. Helt til dette skjedde...
-Har du bodd her lenge? -Ja. Ja. Lenge.
Men nå har jeg kjøpt et hus ved havet.
-Hvor bor du? -På hotell.
Det er bare i to dager til. Så kommer flyttelasset og familien.
-Er du gift? -Skilt. Det er barna som kommer.
Svært motvillig, må jeg legge til.
-Har du barn? -Ja.
Er det henne?
Ja.
Hør her. Jussi... Han trenger en kveldstur.
Vi ses i morgen. Gå hjem og sov litt, du også.
Unnskyld. Bli med oss, så skal dere få se noe.
Se her. Nyhetssendingen for en stund siden.
Han var mørk. Skjegg.
Han så litt ut som en...araber.
Herregud heller! Folk er jo sprø.
De har bestemt seg for hvilken sannhet som gjelder.
-Er du overrasket? -Nei.
Kom. Sånn, ja.
Sånn. Nå skal vi se.
Sånn... Nei, ikke det.
Ikke spis det.
Sånn. Kom her.
Men hva faen ...?
Kjære vene.
Hva gjør du?
Hva gjør du her?
Hvis det skjer noe i natt, er det bra å være på stedet.
Brit?
-Hvorfor går du ikke hjem? -Jeg ser over materialet en gang til.
-Du er jammen ambisiøs. -Egentlig ikke.
Dette med Wester føles litt personlig.
Jeg syntes...at jeg så noen.
Kan du ikke slappe av?
Kan du ikke slappe av? Nei...
Skal vi jobbe, da? Skal vi gå og jobbe?
Ja. Kom, Jussi. Vi går og jobber.
-Holdt! -Jeg tar hånd om dette!
Hei, Wallander. Er du ute så tidlig.
Vi har vel ikke unntakstilstand ennå?
Nei. Men akkurat her ved vanntårnet er det litt følsomt.
-Unnskyld det med hunden din. -Det går bra.
Jeg skal dra ned og hvile i noen timer. Men bare gå til tårnet, du.
Lindström er der. Han spanderer sikkert kaffe.
Man slår ut infrastrukturen. Folk isolerer seg i hjemmene.
Det er lett å forgifte en hel by. Det er egentlig skremmende lite.
Vi er så utrolig sårbare.
Ble vi mindre sårbare om vi var overvåket av forsvaret hele tiden?
Ikke nødvendigvis. Men vi har neppe fått en tryggere verden nå.
Og de svake i samfunnet, kvinner, barn og gamle, som rammes mest.
Nei, Forsvaret er en nødvendighet for et fungerende, sivilt samfunn.
Så dette ville aldri skjedd hvis vi ennå hadde hatt regimentet her?
Det er ikke det jeg sier.
Men vi får folk til å føle trygghet. Det bør vel være verdt en del.
Jeg tror at politiet kunne lært mye av oss.
Og det var dere som kalte oss inn da det begynte å gå til helvete her.
-Hva tror du? Hvorfor gjør de dette? -Vel...
...de syns kanskje at vi fortjener det.
-Har noen tatt på seg skylden? -Ikke ennå. Og det er jo litt rart.
Terrorister pleier å like å fortelle at det er dem.
Wallander.
Brit Collin, 49 år. Hun ble skutt flere ganger.
-Hva jobbet hun med? -Vet ikke. Jeg kan finne det ut.
Få hit folk som kan begynne å banke på dører.
Det er visst det samme igjen.
-Hvem ringte om det? -Mannen. Han var visst hjemme.
-Kunne han ikke gjøre noe? -Han sitter i rullestol. Sjokk.
De fikk ham nettopp ut.
Vent! Stopp!
Stopp! Jeg heter Kurt Wallander, og jeg er politimann.
-Så du hvem det var? -Han skjøt henne.
-Så du hvem det var? -Om og om igjen...
-Han er i sjokk. -Ja. Jeg må snakke med ham nå.
Kjente din kone Erik Wester? Vær så snill, prøv å hjelpe meg.
Jeg prøver å få tak i den personen som skjøt din kone.
Kjente din kone Erik Wester?
-Hva jobbet hun med? -Arbeidsformidlingen. 75 % stilling.
Jeg er ikke frisk, så hun syns at det er passe.
Truet noen henne? Eller var hun blitt uvenner med noen?
Jeg kunne ikke hjelpe henne. Jeg kunne ikke hjelpe henne...
Jeg kunne ikke hjelpe henne!
Hun var 15 år yngre. Kanskje hun hadde et forhold til Wester.
Det trenger ikke bety at hun var utro.
Jeg vet det. Jeg vil at det skal være banalt og forståelig, som sjalusi.
Hvis hun var utro, hvem skulle da blitt sint?
Wester var jo skilt. Det er en forbindelse her.
-Der er Wallander. -Bare noen spørsmål!
Brit Collin sendte to ungdommer for å jobbe med utstillingen.
De hjalp til med å bygge den opp. Nå er de altmuligmenn der.
Da er det en forbindelse mellom drapet og utstillingen.
Du påstår det.
Var det samme gjerningsmann som skjøt Wester?
-Ingen kommentar. -Noe kan du vel kommentere!
Jeg har sett over Westers E-post. Han var ikke akkurat godt likt.
Han fikk mange trusler. Mest for utstillingen. Jeg har en liste her.
Hent Collins jobbdatamaskin og se om du finner noe der.
-Trenger jeg en fullmakt? -Nei. Bare hent den.
-Er det sant? Er det en forbindelse? -Ja, det ser sånn ut.
Motdemonstrantene er flere nå.
Og dette vil ikke gjøre deg blid: Forsvarsministeren er på vei ned.
"Forsvarsministeren kommer til Ystad for å gi sin støtte."
"Det viser at regjeringen tar angrepene alvorlig."
-Når kommer hun? -I ettermiddag. Med familien.
Det trengs forsterkninger fra Malmö. Hun vil tale og ha pressekonferanse.
-Takk, Peter. -Pontus.
Martinsson! Disse har truet Wester. Gi dem til SÄPO, så stikker vi.
-Skal vi hente dem hit? -Bare hvis ikke Collin kjenner noen.
Mange takk. Vi sier fra hvis det er noe.
-Hva gjør hun her? -Hun hjalp oss med etterforskningen.
-Vi tok et avhør. Hun ante ikke noe. -Dere stilte kanskje gale spørsmål.
Det hun sa på tv, har noen andre lurt i henne.
Hun pekte ut mannen i skogen. Gjenkjenner dere ham?
-Nei. -Vi skal hente ham nå.
Her er alle som truet Wester. Ta en titt på dem, hvis dere har tid.
Vi vil at noen skal bli med oss og hente den mistenkte.
Du kan vel ta med deg lsabelle til sykehuset.
Jeg kjører.
Vanskelige gamling.
Sikkerhetspolitiet. Vi har noen spørsmål å stille deg.
Det har vært flere branner. Blant annet i en libanesisk restaurant.
Mange av angrepene er rettet mot muslimske og arabiske mål.
Ja, de er modige. For ikke å si dumdristige.
Hva skal de gjøre, da? Holde seg innendørs?
Nei. Men å gå sånn i grupper kan virke litt provoserende på folk.
Ja, men vi har religionsfrihet. De har rett til å ha sløret sitt.
-Stiller du spørsmål ved den retten? -Absolutt ikke.
Hva ville du sagt hvis Ebba i resepsjonen kom med slør?
Jeg ville synes at det var...rart.
Litt snålt, kanskje.
Særlig hvis hun kom og spurte om likestillingsplanen vår.
Du har problemer med å fatte det, hva?
Hva mener du?
At kvinner er villige til å gå så langt for sin rett.
Nei. Men det er litt komplisert.
-Hvor gammel er du? -62.
-Hei. Det er Karin. -Jeg er på sykehuset.
-Det har vel ikke skjedd noe? -Noen der kan kanskje hjelpe.
Du kan få en forberedende på Brit Collin.
To drepende skudd mot hodet.
15 skudd mot overkropp og armer, avfyrt da offeret lå på bakken.
-Greit. Samme modus? -Ja. Samme modus.
Og samme kaliber på kulene. Nyberg sjekker om det er samme våpen.
-Takk, Karin. -Ta vare på deg selv.
Han vet at dere kommer. Han har fått noe beroligende.
Men han er fortsatt svært medtatt. Så ikke bli der for lenge.
Hei.
Beklager at jeg forstyrrer, men jeg vil at du skal se på disse navnene.
-Nei, nei... -Takk.
Tilkall forsterkninger.
Skyting på sykehuset. Send forsterkninger.
Politiet!
Ingen rører seg. Alle står stille.
Hei! Du der! Stopp!
Stopp! Stopp!
Kurt!
-Hva fanken gjør du? -Ikke lukk opp den døra!
Hadde hun noe med utstillingen å gjøre, vil jeg vite det nå!
Hvis ikke, hva knytter henne til Collin og Wester?!
Og jeg vil høre det fra dere, ikke noen jævla journalister!
Få sykehussjefen til stasjonen i en jævlig fart.
Jaul. Forklar meg noe. Vi har Jesus på T-skjorter.
Han er med i en musikal. Han er blitt fotografert som homse.
-Vi sprenger ikke ting pga. det. -Jeg har bare demonstrert.
Hvordan dere avbilder Jesus, er deres sak.
Det viser jo bare at dere ikke har noen tro.
Jeg må snakke med deg.
-Hva var det? -En sykepleier er blitt skutt.
Nå. Men Jaul var her.
Så Jaul sprenger, og noen andre skyter.
-Var det alt? -Ja.
Du tjenestegjorde i Forsvaret i Syria. Ingeniørtroppene.
Sprengte du ting?
-Det var en del av utdannelsen. -Du kan bruke plastisk sprengstoff?
Ja.
Er alt i orden? De jævlene!
Jeg samkjører datamaskinene. Det tar en stund.
Vi har ingen jævla stund.
Jaul Malik er med i svenskarabisk vennskapsforening.
-Den fantes lenge før utstillingen. -Nasjonale innsatsstyrker kommer.
Så dere drar dit nå? Mange takk for hjelpen.
Men stopp, da! Var dette virkelig nødvendig?
Jeg har et sykehus som virkelig trenger meg! Nå!
-Vær så god, sitt ned. -Hva er det du vil?
Hadde Gunilla Polhem noe med utstillingen å gjøre?
Jeg var sjefen hennes. Jeg vet ikke hva hun gjorde i fritiden.
Vet du hva slags forhold hun hadde til Collin og Wester?
Hun jobbet på sykehuset i mer enn 20 år. Noe må ha skjedd.
-Hva mener du? -Begikk hun noen feil?
Alle begår vel feil.
Men ikke noe som hun fortjente å bli skutt for.
Nei vel. Jeg vil se protokollene fra avdelingen hennes.
-Det går ikke. Loven om taushets... -Den driter vi i nå.
Du vet like godt som meg hva som må til for å oppheve taushetsplikten!
Din omtanke er jævlig rørende, men du forsinker en drapsetterforskning.
-Det kan jeg jaggu anmelde deg for. -Truer du meg?
Du ser vel faen meg hva som skjer?!
Forsvaret er over hele byen! SÄPO jakter på terrorister bak hver busk!
En regjering som roper om rikets sikkerhet!
Mennesker som er redde for folk med rett nese!
Og så har vi min jobb: å løse tre drap på offentlige steder.
Kanskje et fjerde planlegges, og det kan bli deg.
Så hvis du holder noe tilbake, råder jeg deg til å si det nå.
-Har du et øyeblikk? -Ja.
Jeg så på overvåkningsfilmene fra da bilene ble sprengt.
-Har du sovet noe? -Nei. Jeg ville se hvor de kom fra.
Hvis man prikker ut hvor bilene ble stjålet, og ikke hvor eierne bor...
Der, der, der, der, der. Ser du det? Ser du hva som ligger i midten?
-Hva som ligger i enden av veien? -Det gamle regimentet.
-Med god plass til å skjule biler. -Bra!
-Veldig bra jobbet. -Jeg drar dit og sjekker.
Ikke dra dit alene.
For seks år siden...døde en gutt på sykehuset.
lfølge foreldrene var årsaken feilbehandling.
De fikk ikke medhold i klagen, så de gikk videre og videre.
Til slutt ble jeg anmeldt til Europadomstolen.
-Du personlig? -Ja.
Like før guttens død ble jeg tvunget til å godta en sparepakke-
-som betydde at bemanningen på sykehuset ble påvirket.
Et altfor stresset og utslitt personale-
-hadde slurvet, mente foreldrene. Det var min feil.
Syntes du at de hadde grunn til å si det?
Når jeg ser på det så mange år etterpå, så... Antakeligvis.
Den som tok hånd om gutten den dagen, var Gunilla Polhem.
Kunne gutten overlevd?
-Hva heter foreldrene? -Jeg husker det ikke.
Finn det ut nå. Vær så god.
-Ja? Det er Kurt. -Dette er Nyberg. Har du tid?
Bomben fra sykehuset var M46. Plastisk sprengstoff. Forsvarets.
De sjekker om noe er meldt stjålet.
-Bra. Og lyddemperen? -Den kan passe til en Glock.
En Glock forsvant fra regimentet under stengningen i 1997.
-Jeg skal spørre Lindström. -Svartman er på vei dit.
Bilene som eksploderte, kan jo faktisk ha stått der.
Bra. Ring så snart du vet noe. Ha det.
Gutten som døde, het Henrik Franzén.
Faren hans het Anders.
-Anders Franzén? -Nei. De var ikke gift.
Han het Lindström. Anders Lindström.
Kontakt Vikström. Si at vi vil ha tak i Lindström.
Men han må ikke vite noe. Han er nok hjemme. Send noen.
Du blir med, lsabelle. Ring så fort du vet noe.
Nå har vi forbindelsen. Den har ikke noe med utstillingen å gjøre.
-Roger Andersson. -Svartman, Ystad-politiet.
-Du ringte etter meg. -Jeg må komme inn her.
-Hva leter du etter? -Det kan jeg ikke si. Nøklene? Takk.
-Sikret? -Sikret.
-Fra Alfa 1 . Bygningen er sikret. -Oppfattet.
Til alle enheter: Strømmen er tilbake i Ystad.
Svartman til ledelsessentralen. Send teknikere til regimentet.
Wester var rådmann da regimentet ble lagt ned.
Han ville heller ligge godt an i Stockholm enn å redde regimentet.
Lindström ble arbeidsløs og havnet hos Collin.
Han syntes at Collin rakket ned på ham og motarbeidet ham.
Og vi vet at han anklaget Polhem for sønnens død.
Ja, det er meg. Han var ikke her.
Vi går igjennom det. Men det vil ta tid.
Vent.
Hvorfor skulle han ønske å slå av alt i Ystad og sprenge biler?
Han ville vel vise byen hvor sårbare vi var uten regimentet.
Han mistet fotfestet helt.
Men nå? Regimentet forsvant jo for flere år siden,-
-og det med hans sønn er også lenge siden.
Det var lsabelle. Han har nok ikke lenge igjen. Kreft.
-Lindström. Har du sett ham? -Han dro for litt over en time siden.
-Hvor da? -Han er en del av eskorten.
-Hvilken eskorte? -Forsvarsministerens.
Hei. Hei. Hyggelig å treffe deg.
-Velkommen. -Takk. Kom, Alice og Anton!
Vent her, så roper jeg dere opp senere.
Ja, ja.
Jeg kan bare prøve å forestille meg-
-hva dere har gått igjennom disse siste dagene.
Men jeg vet hva Sverige har gjennomgått, og vi er sinte.
-SÄPO ber om forsterkninger. Over. -Vi er på stedet. Over.
Den siste tidens handlinger mot byen deres,-
-og dermed vårt land, er avskyelige.
Men å gi etter for den redselen...
Da har de vunnet.
Jeg har valgt å komme hit til dere, med familien min...
Vi gir aldri etter for frykten...
Jeg vet at noen av dere har ropt-
-at nå hadde vi virkelig trengt et regiment...
...et sterkt forsvar, og forbannet oss politikere-
-for at vi en gang la det ned.
Men til dere vil jeg si...
Gjerningsmannen er farlig. Mistanke om bombe.
Så kan vi aldri beskytte oss-
-mot mennesker som bevisst vil skade vårt åpne samfunn.
Det eneste vi kan gjøre, er å slå tilbake-
-med det våpenet vi har: rettferdigheten.
-Dekker du C nå? -Jeg gjentar. Mistanke om bombe.
Og i dette øyeblikket slår vi til mot en mistenkt terrorcelle-
-her i det trygge Skåne.
Så ja visst. Ja visst skal vi ha et forsvar.
Men skal det se ut som for femti år eller til og med for ti år siden?
Nei. For fienden ser ikke ut som for femti eller ti år siden.
Men la meg likevel til slutt si til dere-
-at jeg, familien min og hele Sverige har følt med dere.
Jeg håper at vi aldri mer skal måtte oppleve noe lignende igjen.
Han har en bombe! En bombe!
Alice!
Martin!
-Martin! -Skyter dere meg, mister jeg denne.
Og mister jeg denne. så sprengs hele det jævla torget!
-Er dere redde?! -Mamma!
Er dere redde, spurte jeg! Er du redd?
Vi skulle jo ikke gi etter for frykten. "Vær så snill"? Hva da?
Barna mine, familien min... Au!
Jeg hadde også en familie! Jeg hadde et helt liv,-
-til du tok det fra meg! Du har lagt ned regimentet.
Hold kjeft! Du er akkurat som alle de andre.
Dere sitter der oppe! Så kommer dere ned til oss vanlige.
Dere snakker og snakker om at dere skal beskytte oss!
-Hva vil du at vi skal ...? -Ingenting. Det er for sent.
-Anders. -Rygg unna!
-Hør her. Ikke gjør dette. -Vær så snill! Trekk deg unna.
Hvorfor gjør du dette? Jeg forstår ikke hvorfor du gjør dette.
Folk har da rett til å føle seg trygge!
-Mamma! -Alice!
-Vær så snill, Alice! -Få bort herfra henne.
-Gå tilbake til pappa. -Få den ungen bort herfra!
-Hører du hva jeg sier? -Få bort den ungen!
Anders.
Du hadde rett.
Sønnen din ble feilbehandlet. De har innrømt det.
Det er nok nå.
Dette gjør ikke at du kan få sønnen din tilbake.
Hvorfor skal hennes mann måtte gå igjennom det samme?
-Løft henne opp. -Nei, stå stille!
-Løft henne opp. -Hva er det han sier?
Skal jeg løfte ...?
Kom til mamma. Kom.
Vet du hva du sa sist vi møttes?
At det var kvinner, barn og gamle som ble hardest rammet.
-At det var dem dere ville forsvare. -Alt i orden, vesla. Mamma er her.
Du dreper ikke uskyldige, Anders.
Disse menneskene... De har ikke gjort deg noe.
La dem gå nå.
La dem gå, Anders.
Høyre jakkelomme. Nøkkel.
-Sånn. -Forsiktig.
Dere bytter plass.
-Nå vil jeg ha en bil. -Vi kan ta min.
Hør etter!
Ingen følger etter oss. Ikke en jævla sjel.
Ser jeg noen, sprenger jeg oss to i luften. Oppfattet?
-Ingen følger etter. -Jeg kjører.
Hvordan?
Gå ut.
Det kan jeg ikke. Det vet du.
Du vet at jeg er syk, hva?
Ikke snakk om at jeg tilbringer den siste tiden min i en celle.
Jeg kan ikke la deg gå.
l så fall kommer du til å dø sammen med meg.
Vil du dø?
Ikke ennå.
Så gå ut.
Greit.
Hva i helvete ...?
-Jeg sa at ingen skulle følge etter! -Jeg vet det.
Har du sett dette?
"Her ble neste angrep planlagt." "De bygde en bombe på kjøkkenet."
SÄPO har gjort jobben sin.
-Ingenting om forsvarsministeren? -Jo da, fire sider.
Mest om forsvarsministeren i tårer.
-Men ingenting om Lindström? -Jo.
"Galningen som tok ministeren som gissel,"-
-"antas å stå bak kaoset i Ystad."
Så det er kaos nå, og ikke terror?
Tydeligvis. Men her står det at Muhammed-vandreutstillingen-
-nå er pakket ned og på vei til Glasgow. Den åpner i neste uke.
Da får vi sende en tanke til våre kolleger i Glasgow.
Ja, nå har jeg tid til Jussi. Spasertur.
Nyberg. Du overtar.
Jussi!
Du får ikke gå og bade.
Jussi! Jussi!
Nei, men... Jussi! Hva gjør du her? Beklager!
-Er dette din hund? -Ja. Ble du redd?
-Nei da, det går bra. -Jussi.
Kurt!
-Hei! -Hei!
-Hva gjør du her? -Er det du som flytter inn her?
Ja.
Greit. Da er vi naboer.
Så hyggelig! Greit.
-Dette er Hanna. Datteren min. -Hei.
Og så er det Elias, som sitter inne og sturer og spiller videospill.
-Skal jeg hjelpe deg? -Nei da, jeg pakker bare ut.
Jeg burde invitert deg på kaffe, men jeg vet ikke hvor den er.
Jeg skal gå hjem og hjelpe til med oppvasken.
Greit.
Ha det. Kom nå, Jussi.
Greit. Ha det.
Ja. Kom, kom!
Tekst: Tor Hundstad www.sdimediagroup.com